-Există postere... -Avem calendar.
Acum că arta se poate reproduce, este accesibilă populației.
Nimeni nu e nevoit să aibă un van Gogh în original.
Noi avem. În casa din Newport.
Dar e mic. Micuț de tot.
Fiecare poate să își facă câte o variantă. Van Gogh într-o cutie, doamnelor.
Cea mai nouă formă de distribuire a artei:
Pictați după cifre.
"Acum toată lumea poate avea un van Gogh. Este atât de ușor."
"Urmați instrucțiunile..."
"și în câteva minute o să deveniți artist."
Van Gogh după cifre?
Ironic, nu-i așa? Uitați-vă unde a ajuns omul
care a refuzat să se conformeze idealurilor populației.
Care a refuzat să își compromită integritatea.
L-am așezat într-o cutie și v-am rugat să-l copiați.
Deci voi sunteți cele care alegeți, doamnelor.
Puteți să vă conformați la ceea ce alții așteaptă de la voi, sau...
Știu. Putem fi noi înșine.
Ești o pasăre rară.
Aș fi ajuns la timp, dar, prostuța de mine a crezut că ora se ține în amfiteatru.
Mă bucur că ai venit alături de noi, doamnă Jones. Am crezut că te-am pierdut.
-Există o regulă nescrisă pentru cei căsăto... -Nu te obosi.
De la nunta ta am făcut șase cursuri, am dat un test și examenul din mijlocul semestrului.
Slavă Domnului că nu am pierdut cursul cu pictatul după cifre.
Am fost în luna de miere și apoi a trebuit să decorez casa.
-Ce dorește? -Prezență.
Majoritatea celor de la facultate nu iau în seamă
dacă studenții căsătoriți lipsesc de la un curs sau două.
Atunci de ce nu vă măritați când sunteți boboci?
Atunci puteți să absolviți fără să fi pus piciorul în campus.
Nu neglijați obiceiurile noastre doar pentru că sunteți noncomformistă.
Nu neglija acest curs pentru că ești măritată.
Să nu fiți nerespectuoasă cu mine.
Vino la curs, fă-ți treaba sau o să te pic la examen.
Dacă pic la examen, o să existe consecințe.
-Mă ameninți? -Vă educ.
Asta este treaba mea.
Domnișoară Watson!
Ce este?
În fiecare an asociația noastră alege câte un membru drept invitat.
La ce?
O să vedeți. Veniți deseară la ora cinci.
Coasta lui Adam. o societate foarte secretă.
Așteptați aici.
Prima dată jurământul. Ridicați ambele mâini.
Jurați să nu repetați ce ați văzut, auzit sau mirosit aici?
-Mirosit? -Țineți sus mâinile!
Da, mirosit.
Da.
O să ardă doar un pic.
Haideți.
Și acum că ați depus jurământul, vă putem întreba orice.
-Așa merge deci? -Și trebuie să răspundeți.
Cine a chemat-o pe ea?
Ai venit la timp pentru "Adevăr sau provocare".
Încep eu. De ce nu sunteți măritată?
Păi...
Ce tare a fost.
Nu sunt măritată pentru că...
Nu sunt.
Am fost logodită cu Patrick Watts.
Toți îi spuneau Leo și niciodată nu am aflat de ce.
A fost prima persoană cu care am dansat
sau cu care am fumat, cu care m-am îmbătat și...
Multe lucruri pe care le-am făcut pentru prima oară.
Aveam 18 ani și eram gata să ne căsătorim, de Crăciunul, în 1941.
Atunci a fost evenimentul de la Pearl Harbour și totul s-a schimbat.
Toți s-au schimbat. Și până în iunie a fost trimis peste ocean.
-S-a întors? -Da.
-Se schimbase? -Amândoi se schimbaseră.
Îmi pare rău.
-Părinții tăi? -Da.
După război,
nu se mai cunoșteau, nu se mai plăceau.
El a plecat. Și-a alcătuit o altă familie.
Au divorțat.
Ce?
Da. Primul în blocul meu. Și e unul de oraș.
Oamenii se schimbă. Se întâmplă și lucruri rele. Cu mine și cu Leo a fost la fel.
S-a dus și s-a căsătorit cu altcineva.
-Eu am absolvit facultatea. -UCLA, nu?
-Care este în Hollywood? -E aproape.
Nu o să ne povestiți despre, știți dumneavoastră...
-marea știre? -Despre ce vorbești?
-S-a logodit de Crăciun! -Felicitări!
Îmi pare rău dacă v-am spus secretul. Este atât de romantic.
Ce fantastic!
Ne-am despărțit.
-Ce? -Ne-am despărțit.
Ce repede s-a întâmplat asta.
Nu din fiecare relație iasă căsătorie.
-Unele sunt doar aventuri? -Bill Dunbar.
Ar fi fost o aventură. Să vorbim despre asta, domnișoară Watson.
Nu credeți în relații de durată, nu?
Nu, de fapt, cred în bune maniere. Dar pentru tine voi face o excepție.
Așa trebuie să procedăm cu studenții căsătoriți, nu?
Profesorul Dunbar și cu mine nu avem o relație.
Ați avut o aventură cu William Holden?
-Connie! -Ea a întrebat de Bill Dunbar.
-De unde ați aflat de asta? -Deci e adevărat!
Ți-am spus eu ție, Betty.
-Nu o să regretați că nu v-ați căsătorit niciodată? -Încă mai e timp.
Cred că o să mă căsătoresc odată.
-Dar nu o să-mi planific viața în funcție de asta. -Nici noi nu ar trebui să facem asta.
-Nu am spus asta. -I-ați spus lui Joan.
-Așa mi-a spus ea. -Ce vrei să spui?
Știa că tu și Tommy urma să vă logodiți.
Și ea aproape că ți-a completat cererea.
-Nu am spus asta. -A fost acceptată.
Acum trebuie să îi spună cumva lui Tommy.
De ce nu-i spui tu? Te pricepi să te bagi în seamă.
Ce interesant, am crezut că asta se zice de dumneavoastră.
-Spencer, arăt bine? -Da, bine.
-Nu am timp. Grăbește-te. -Domnule Grouchy.
-Bine, hai că o luăm de la capăt. -Bine, fă poza, Louise.
Fetele căsătorite de la Wellesley au reușit să se adapteze bine la împărțirea obligațiilor.
Se aud observații de genul:
"Fac ordine în bucătărie cu o mână și subliniez ziarul cu cealaltă."
"În timp ce mamele noastre au fost chemate să lucreze pentru Libertate"
"ține de obligația noastră să ne ocupăm locul în casă..."
"să avem grijă de copii noștri care au să ducă tradițiile noastre mai departe."
"Trebuie să ne oprim puțin și să ne întrebăm de ce domnișoara Katherine Watson"
"profesoară la catedra de Istoria Artei,"
"a hotărât să declare război sfântului sacrament al căsătoriei."
"Cursurile ei noncomformiste și cu substrat politic le încurajează pe fetele de la Wellesley"
"să respingă rolul ursit la naștere."
Mulțumesc.
Pune prima poză.
-Artă contemporană. -Este doar o reclamă.
Liniște!
Azi doar ascultați.
Ce au să vadă oamenii de știință din viitor când au să ne studieze?
Un portret al femeii din ziua de azi?
Asta e, doamnelor.
O imagine perfectă a unei absolvente la Wellesley.
Cu cele mai mari laude, făcând exact ce a fost învățată să facă.
Următoarea poză.
O studentă de la Rhodes.
Mă întreb dacă recită din Claucer în timp ce calcă cămașa soțului ei.
Următoarea poză.
Voi, absolvenți care știți fizică puteți calcula volumul și masa
fiecărei bucată de carne pe care o frigeți. Următoarea poză.
Un costum de baie care să te elibereze.
Ce înseamnă asta oare?
Ce înseamnă?
Eu am renunțat.
Ați câștigat.
Cele mai deștepte femei din țară.
Nu mi-am dat seama că cerând excelență
o să concurez cu...
Cum scrie acolo?
cu "rolul ursit la naștere."
Așa este?
Rolul pentru care v-ați născut?
A fost greșeala mea.
Ora s-a încheiat.
Fetele astea...Sunteți mândră, doamnă președinte Carr?
-Da, de fapt sunt. -Așa ar fi și cazul.
Jumătate sunt măritate. Și cealaltă jumătate o să fie peste o lună.
Este numai o chestiune de timp.
Trag de timp până cineva le cere mâna!
Acum o sută de ani, era de neconceput pentru o femeie
să fie absolventă de colegiu.
Poate ar trebui să te uiți unde am ajuns de atunci.
Îmi pare rău, dar din punctul meu de vedere este doar o altă constrângere.
-Păi toată lumea are nevoie de puțin ajutor. -Ah, ca și Amanda Armstrong?
-A încălcat legea! -Conform lui Betty Warren.
Conform statului Massachusetts.
La naiba cu Wellesley. Eu am terminat.
La naiba!
De fapt e perfect. Un artificiu perfect.
O școală de întemnițare a vieții mascată drept colegiu. M-au păcălit.
-La ce te așteptai? -La mai mult.
Am crezut că este un loc pentru conducătorii de mâine, nu pentru soții.
-Calmează-te, te rog. -Nu, nu o să mă calmez!
-Mai am 10 minute. Ne întâlnim la mine în birou. -Nu! -Am zis să vii acolo!
-Cum te simți? -Ca o proastă. Înșelată.
Foarte, foarte supărată.
Schimbările iau timp, știi? Trebuie să îi lași să se adapteze cu noutățile.
Katherine, locul acesta are nevoie de tine.
Nu știu cum de te-au acceptat, dar mă bucur că au făcut-o.
Lucrurile pe care i le-am spus președintei Carr. Nu o să mă mai accepte.
Este o persoană destul de bună.
Ce chestii?
Nu-ți fă griji.
Timpul o să le vindece.
Asta numai dacă nu vrei să mergi înapoi în California la logodnicul tău.
Nu suntem logodiți. Mersi.
Îmi pare rău că ți-am întrerupt ora.
Katherine!
Am vrut să îți dau asta. A fost de Crăciun, dar...
Atunci l-am cunoscut pe bărbatul tău, așa că...
Capela Sixtină.
David.
Venus din Milo. Și...
Mona Lisa.
Mulțumesc.
O să fie trei poze una după alta. Ești pregătită?
Nici măcar nu ai încercat.
Acest joc este probabil interzis în "Better Homes and Gardens".
Nu că aș fi fost vreodată acolo. Tu ai fost?
Nu. Nu, eu sunt un fel de soldat mai bătrân.
Nu ne invită acolo.
Ce se spune despre ei, totuși?
-Soldații bătrâni nu mor niciodată. Noi doar... -Ei doar...
devin profesori de italiană care schimbă femeile zilnic.
-Asta a fost o lovitură sub centură. -Nu a fost frumos. Îmi cer scuze
Foarte urât.
Nu știu cum mă simt în postura mea de bărbat.
-O să plec. -Nu trebuie să faci asta.
O să mă obișnuiesc.
-Ce faci? -Mă îmbrac.
M-am distrat și nu vreau nimic serios.
De ce nu vii înapoi aici și atunci putem discuta.
Dar în timp ce facem ceea ce facem...
Ceea ce am făcut destul de bine, nu crezi?
Nu te vezi cu studente.
Vorbesc serios.
Nu vreau să predau un curs și să mă întreb de ce are o studentă același parfum cu mine.
-Katherine, eu... -Vreau să îmi promiți.
Bine, îți promit.
-Bine. -Acum putem schimba subiectul?
Și să vorbim despre ceva mai interesant?
Ca de exemplu mic dejun.
Știu să fac o plăcintă foarte bună de afine.
Abia mi-am pus acel pantof.
Nu cred că te cunosc prea bine pentru a lua micul dejun cu tine.
Nu știu dacă e chiar așa.
Cum te poate cunoaște mai bine un bărbat?
Păi să mă...Asta e o idee bună.
Ai o rană de război acolo?
Îmi plac la nebunie poveștile de război într-o limbă romantică.
-Păi este destul de ușor. -Da?
Eram într-un sat...numit San Remo,
nemții ne-au atacat rău de tot,
eu și cu Stan...
Îl țineți minte pe Stan? Numai noi doi mai eram în pluton.
Am auzit un plânset venind dintr-un adăpost abandonat.
Când s-a înnoptat...
A fost o capcană?
Țineți minte...
inversați verbele și substantivele între ele.
-Ți-e foame? -Mor de foame.
Să nu spui că nu putem trăi din dragoste. Eu așa am rămas fără mic-dejun.
Ce este?
-Care e problema? -Phillip și Vanessa McIntyre.
-Părinți ai unui prieten. -Vrei să îi saluți în trecere?
Nu! Nu, nu o să pot scăpa de ei.
La naiba!
-Ați putea să ne dați un loc în bar? -Servim doar în
partea din față a restaurantului în după-amiaza asta.
Domnișoară! Domnișoară Stone.
Acesta a fost cel mai romantic week-end din viața mea.
Și poate ultimul. Și tot ceea ce stă între prezent și perfecțiune,
sunt soții McIntyre de acolo.
Cu ce competiție este pe lumea asta, o fată trebuie să
miște câte un munte din când în când.
-Mi-ar fi de folos orice ați face pentru a mă ajuta. -Veniți pe aici.
-Am reușit. Nu mai trebuie să dai de ei. -Mulțumesc. Mulțumesc.
-Să nu vorbim despre asta. -Bine.
Țineți-vă respirația și...
Întoarceți-vă.
Nu uitați să zâmbiți.
Sus mâinile.
Mișcați-vă deodată. Mai repede, Fran!
-Când sunteți la suprafață, zâmbiți. -Haide, Connie!
Ce ziceți să luăm masa împreună în week-end? Numai noi.
-Unde e Spencer? -Nu e acasă.
-Eu sunt liberă. -Eu am treabă.
-Ce faci? -Se întâlnește cu un psihanalist.
-Oh, da? -Care e căsătorit.
-Giselle! -Scuze, mi-a scăpat.
-Tu vii, Connie? -O să văd ce zice Charlie.
-Cine? -Charlie Stewart. Vărul tău.
Glumești, nu?
Am petrecut week-end-ul trecut la Cape.
-Un ascunziș de care știa el. -Ce cuvânt strategic: "ascunziș".
Bărbații le duc pe femei la Cape în timpul iernii pentru că se simt rușinați cu ele.
-Se folosește de tine. -Nu se folosește de tine dacă ești de acord să te duci.
Vino aici. Nu o asculta.
Te iubesc și jur că nu spun asta pentru a te răni.
Charlie este promisă lui Deb McIntyre.
-Giselle, știi că așa este. -Nu știu nimic despre asta.
McIntyre?
Părinții ei sunt Phillip și Vanessa?
Îi cunoști?
Numai de la distanță.
-Bună dimineața. Bună dimineața. -La revedere. Bună dimineața.
Bine, stai așa. Nu, avem spectatori. Nu te uita.
Nu, nu...Nu, încetează. Pune-mă jos.
Pune-mă jos. Nu intri în casă.
Nu ai să intri în casă. Nu.
-Pa. Bună dimineața. -Bună dimineața.
Du-te. Dispari.
Cum poți să umbli cu un om ca el?
Și dacă te înșeli în legătură cu el?
Și dacă nu?
Cafeaua e rece.
Vâsliți!
Întoarceți vâslele!
Vâsliți!
Ești neliniștită?
Cred că picioarele ți se înmoaie mai întâi când crește miza.
"Ce zici Edward? Să o primim înapoi?"
"Are picioare destul de frumoase."
-Cine a spus că vreau să mă întorc? -Ce...
vrei să mă lași singur cu toate fetele alea?
Și crezi că cineva ar observa că sunt tăvi goale.
Te pricepi. Îmi amintești de mine când eram de vârsta ta.
Noroc.
Este de-a dreptul hidos, Giselle.
Nu fii atât de sentimentală, Connie.
A fost doar o aventură. Nu a însemnat nimic.
Bună!
Mă bucur să te cunosc.
Mă scuzați. Vin imediat.
Connie! Connie! Pardon. Connie!
Charlie. A trecut ceva vreme.
Da. Ce mai faci?
Sunt bine, mulțumesc. Tu? Deb?
-Pardon? -Deb. Prietena ta.
Cea cu...
Cea cu dinți foarte mari.
-Ah, credeai că nu știu? -Connie.
Deb și cu mine ne-am despărțit vara trecută. Ea e Miranda.
Am început să umblăm împreună de când nu ai mai răspuns la telefon,
de când nu ai mai răspund la nici o scrisoare a mea.
Bine, poate ar trebui să plec.
L-ai văzut pe Spencer?
Dar l-am văzut pe Charlie Stewart.
Și mi-a spus că el și Deb s-au despărțit vara trecută.
Și tu mi-ai spus că erau împreună când m-a chemat la Cape.
Ah, Connie. Nu știu exact cu cine umblă el.
În ultimii ani au fost ba împreună, ba despărțiți.
Nu, se pare că au fost despărțiți de mai demult. De destul de demult.
-Și? -Și m-ai făcut să cred
că mă înșeală.
Oricum,
de ce nu vrei să fiu fericită?
Betty.
Și acum schimbăm.
-Profesoara hoinară. -Tommy.
-Cum e la Harvard? -Nu e rău deloc. Deloc.
-Felicitați-mă. -Ați fixat o dată pentru nuntă?
Nu, nimic oficial. Încă.
Adică am intrat la Penn. O școală de absolvire.
Felicitări. Și Yale?
Yale? Adică Joanie. Da. Ce ziceți de aia?
Ce fată deosebită.
-Este grozavă. -Da.
Numai faptul că a intrat. Întotdeauna va avea asta.
Mulțumită dumneavoastră, domnișoară Watson pentru că ați fost așa de bună cu ea.
Amândoi apreciem asta.
Îmi pare rău. Cum adică "ea a intrat doar"?
O să fie în Philadelphia.
Cu mine.
Este cam departe să poată face cina până la ora cinci.
-Și schimbăm. -Mulțumesc.
Mă scuzați.
Mă scuzați. L-ați văzut pe Spencer? Nu știu unde e.
De fapt Spencer m-a rugat să te duc acasă.
-Are o întâlnire în... -New York.
Mulțumesc.
-Dragă, ce faci aici? -Rămân peste noapte.
-Nu se supără Spencer? -Spencer nici nu va observa.
-Iar e în New York. Lucrează. -Lucrează din greu pentru amândoi.
Nu minți în locul lui, mamă. El minte bine și de unul singur.
O să te întorci, o să te duci acasă,
o să îți revii și o să-ți aștepți soțul.
Aceasta e înțelegerea pe care ai făcut-o, Elizabeth. Cu toții am fost de acord.
Deci nu ai să mă lași să stau acasă la mine?
Casa lui Spencer este casa ta acum.
Crede-mă, este spre binele tău.
Domnișoară Watson. Intrați.
Sunt șapte facultăți de drept la 45 de minute de Philadelphia.
Poți studia și să faci cină până la ora cinci.
-E prea târziu. -Nu. Unii fac și admiteri târzii.
-La început am fost supărată. -Joan, musafirii.
Când Tommy mi-a spus mai întâi că ai fost primită la Penn, m-am gândit că:
"Soarta ei e pecetluit. Cum poate să renunțe la asta?"
Mi-am dat seama că nu trebuie. Ai timp să le faci pe toate.
Suntem căsătoriți.
Ne-am căsătorit fără permisiunea părinților în week-end.
I-a fost foarte frică de o ceremonie mare
așa că ne-am lăsat duși de exaltarea momentului.
A fost foarte romantic.
Ascultă.
Este frumos.
A fost alegerea mea. Să nu mă duc. El ar fi fost de acord.
-Dar nu trebuie să alegi. -Ba trebuie.
Vreau o casă, o familie. Nu aș renunța la asta.
Nimeni nu te pune să sacrifici nimic, Joan.
Vreau să înțelegi că poți să le faci pe ambele.
Crezi că o să regret într-o zi că nu am devenit avocat?
Da, cred că așa va fi.
Nu la fel de mult cu cât aș regreta că nu am familie. Că nu sunt alături de copii care cresc.
Știu exact ce fac și asta nu mă face mai puțin deșteaptă.
-Cred că asta a fost groaznic pentru tine. -Nu am spus asta...
Cum să nu. Întotdeauna asta spuneți.
Stați la oră și ne spuneți să privim dincolo de imagini, dar dumneavoastră nu faceți asta.
Pentru dumneavoastră o soție este cineva cine și-a vândut sufletul pentru un parfum.
Nu are nici un pic de profunzime, de intelect nici un interes.
Dumneavoastră ați spus că pot să fac ce vreau.
Eu asta vreau să fac.
Felicitări.
Să fii fericită.
Câteodată cred că spui astea să mă provoci.
Taică-tău știe că așa vorbești?
Soția ta știe că ești aici?
-Unde l-aș putea găsi pe Chalie Stewart? -Charlie Stewart? C1744.
-Dar e prea târziu. Va trebui să plecați. -Bine.
Nu aveți voie să mergeți acolo!
Ce se întâmplă aici?
Nu avem voie cu fete în dormitor!
Vă rog să nu mă întrerupeți!
Connie! Ce faci aici?
Păi, am văzut-o...
pe cea cu dinții mari cu...
Kevin Tawil și erau destul apropiați unul de altul, așa că m-am gândit că poate...
Poate nu mai sunteți...
-Împreună? -Da. Mulțumesc.
Nu avem voie cu fete în dormitor.
Știu că am făcut multe greșeli. O grămadă.
Dar nu am să le repet.
Și?
Și a fost perfect. Romantic. Am stat treji toată noaptea și am vorbit.
Ai întârziat. Ce s-a întâmplat cu masa de duminică?
Am stat toată noaptea treji. Și nu am vorbit.
Psihanalistul? Iarăși.
-O oboseală divină. -Este căsătorit.
Nu e căsătorit ca și tu și Tommy.
Ce vrei să spui cu asta?
Că el și cu soția nu se înțeleg.
-Și asta se scrie S-E-X. -Te plătește?
Pentru sex?
La numărul de partide pe care le faceți, ar trebui să ai o avere deja.
-Betty. -Toată lumea așa crede.
Știi ce se spune? Se spune că ești o târfă.
Din moment ce te-au catalogat, o să te arunce ca pe haină folosită.
-Betty, încetează, acum. -Oamenii pe care îi iubești nu te doresc.
-Nici taică-tău nu te vrea. -Ne întâlnim jos.
-Profesorul Dunbar. -Betty, ajunge.
Toată lumea știe că te ascunzi prim fața casei lui.
Cred că este o tortură să fugi după un bărbat căruia nu-i pasă de tine
care a fost îndrăgostit de altcineva, care te urăște.
-Te urăște! -Betty.
Și asta te doare! Nu!
-Dă-te la o parte! -Liniște!
Oh, Doamne.
-Nu mă vrea. -Bine.
Nu se culcă cu mine. El...
Știu.
Am spus nu. Adică nu e corect pentru dânsa.
-Nu e fericită. -Nu uitați de ieșirea ei.
Oh, așa este.
Doctore Staunton, spuneți vă rog consiliului care e situația?
Cei care s-au înscris pentru cursul de anul viitor
la materia ei sunt în număr cei mai mare de când a apărut secția.
Ar trebui să promită că ne va arăta planul ei de învățământ.
Înainte de începerea anului. Și ei trebuie să fie de acord.
Nu o să fie niciodată de acord cu asta.
Bill, au sosit broșurile din Europa.
Surpriză!
Îmi pare rău, domnule!
-Cine sunteți? -Sunt Stanley Sher...
Un prieten de-al lui Bill. Am fost împreună în plutonul 37.
-Bine. -Tu trebuie să fii Katherine.
Da.
Mi-a zis că arătați/vă uitați bine, dar...
-O să te aștept la parter, Stanley. -Bine.
Deci tu cu Bill ați fost împreună în război?
Da. Acum el e profesor
și eu mă ocup de aerul condiționat.
Nu vă gândiți la bomba atomică.
Freon. O să schimbe America.
O să dezvolte întregul vest. Eu lucrez în El Paso.
-Ah, mersi. -Noroc.
Ați bătut cale lungă de la San Remo.
Da, să știți.
Acela din California?
Din Italia.
-Acolo unde ați luptat. -În Italia?
Cineva te-a cam dus de nas.
Am fost în Long Island la Institutul Lingvistic al Armatei.
Cel mai aproape am fost de Italia când am mâncat ziti la Mama Leone.
Nu cred că Bill a fost vreodată în Italia.
Eu sigur nu am fost.
Noroc.
Katherine!
Ești în regulă?
L-am cunoscut pe Stan.
Ce tip de treabă.
-Da. -Și ce vorbăreț e.
Da.
Ne cunoaștem demult.
Din Long Island parcă.
Am aflat secretul.
Ce minciună incredibilă.
Vorbeam limba, aveam uniformă, oamenii au presupus lucruri.
Nu i-am corectat. Cred că așa ar fi trebuit.
Da, cred că așa trebuia să faci.
Îmi pare rău, Katherine, da?
Am făcut o greșeală.
Dă-mi încă o șansă
să îndrept lucrurile, bine?
De ce nu poți fi sincer?
Nu îmi ușurezi deloc situația.
Ești atât de perfectă...
Este imposibil să fie cineva sincer cu tine. Eu...
Pentru tine, da.
Nu e vorba numai de mine, Katherine. Și Joan te-a dezamăgit, nu?
-Este foarte crud să spui asta. -Știu, dar este adevărul.
Dacă vrei sinceritate, pot fi sincer.
Nu ai venit la Wellesley să îi ajuți pe oameni să își găsească calea în viață.
Cred că ai venit să le-o impui pe a ta.
Nu sunt obișnuită să te caut.
Elizabeth, uită-te la mine, te rog.
Am vorbit cu doamna Jones. Nu o să fie divorț.
Există o perioadă de obișnuință.
Am asigurat-o că o să încerci un an să te adaptezi.
Uită-te la asta, mamă.
Și Spencer o să încerce să facă asta.
După câte spune ea, el e foarte trist. Ar trebui să-l suni.
Zâmbește. Dar este fericită?
Important e să nu afle nimeni.
Pare a fi fericită.
Deci ce este important?
Să nu îți speli hainele murdare în public.
Să îți spun ceva.
Aparențele înșeală.
Dragă doamnă Watson,
vă anunț cu toată plăcerea
că vă invităm
să vă întoarceți ca și profesor
la catedra de Istoria Artei
pentru anul academic 1954-1955.
Vrem însă clarificăm, totuși, că această invitație
este condiționată de următoarele:
Nora, putem continua, te rog?
Numărul unu:
O să predai numai din cursul oferit de departamentul de conducere.
Numărul doi:
Toate planurile cursurilor
trebuie predate la începutul fiecărui semestru pentru aprobare
și corectare.
Numărul trei:
Nu o să sfătuiești peste hotarele cursului tău
nici un student, niciodată.
Și în final:
Că o să promiți să menții relații profesionale
cu toți membrii acestei facultăți.
-Bună seara, Katherine. -Bună, Violet.
Presupunând că vei accepta condițiile, abia așteptăm să continui...
să faci parte din tradiția noastră de la Wellesley.
Ce petrecere frumoasă.
Nu mi-am dat seama.
Era o surpriză.
William H, Taft. De la ce vine litera H?
-Howard. -Howard. Da!
Howard.
Oh, nu contează.
Important e că la anul o să fii iar aici.
Să sperăm că vei mai locui aici.
Nu m-am gândit la asta încă. Abia am fost anunțată azi.
Mai este destul timp.
Ar trebui să sărbătorești.
Ai dreptate.
Ai dreptate. Să sărbătorim.
Să mergem sus, să ne schimbăm și să ieșim în oraș să dansăm.
Este trecut de ora opt. A început "Strike it Rich".
-Viața e mai mult decât "Strike it Rich" -Este seara studenților.
-Și ce dacă? -Nu vreau să mă duc. Eu sunt fericită aici.
A reînceput.
-Ce zici, ai inspirație muzicală în seara asta...? -Așa-i că e drăguț?
Să ne uităm împreună.
"You talked me into it" zice melodia asta veche. Care este titlul melodiei?
"You Made Me Love You."
"You Made Me Love..." "You Made Me Love You."
Obții această impresie dacă te uiți la o pictură pe cânepă...
și e expresia de pe fața ei,
ochii ei care te fac să gândești asta.
-Cred că asta o face interesantă. -Contextul din care vine
ne afectează felul în care o vedem.
Cred că ne provoacă pe noi pentru că l-a provocat pe pictor,
și el ne trimite acel mesaj nouă.
Dacă e o pictură bună sau nu, nu poate fi ceva subiectiv...
Cred că îmi scapă ceva.
A fost ideea lui Joan.
Cum altfel să ne țineți minte?
-Te-au chemat înapoi. -Crezi că au greșit?
Da.
-Elizabeth, nu-l văd pe Spencer. -Mă scuzi, mamă.
Domnișoară Watson, mă ajutați să iau legătura cu prietenul dumneavoastră
din Greenwich Village?
De ce ai nevoie acolo, în Greenwich Village?
De un apartament.
Am băgat actele pentru divorț azi dimineață.
Și din moment ce știm că nu sunt binevenită la tine acasă...
O ții minte pe Giselle Levy? Cum îi spuneai?
"O târâtură de New York". Așa.
O să fim colege de cameră.
Bună.
-Ești gata să plecăm? -Da.
Ești în regulă?
-Greenwich Village? -Da. Pentru o vreme.
Și apoi cine știe?
Poate mă duc la drept. Poate la Yale.
Păi,
oricum nu aș vrea să apar împotriva ta într-o judecată.
Poate trec pe aici la anul?
Să vă încurajez.
O să mai fiți aici, nu?
Domnișoară Watson?
Dragă Betty:
Am venit la Wellesley pentru că am vrut să fac ceva deosebit.
Dar să mă schimb pentru alții,
înseamnă să mă mint pe mine însumi.
Profesoara mea,
Katherine Watson, trăia după propriile ei principii
pe care nu le-ar fi încălcat niciodată.
Nici măcar la Wellesley.
Dedic acest ultim editorial al meu,
unei femei extraordinare,
care era un exemplu pentru noi toți,
și care ne-a făcut să vedem lumea prin ochii ei.
Când veți citi asta, ea o să fie în drum spre Europa,
unde sunt sigură că va găsi noi ziduri pe care să le dărâme,
și idei noi cu care să le înlocuiască.
Fiți atenți.
Am auzit că a fost numită o lașă pentru că a plecat,
un călător fără țel în viață.
Dar nu toți cei care hoinăresc sunt fără nici un țel.
Mai ales cei care caută adevărul dincolo de tradiție,
dincolo de definiție,
dincolo de imagine.
Dați-vă naibii la o parte!
Nu o să te uit niciodată.
Betty! Betty!
Și după război, Lee?
Păi postul acesta a fost al unui soldat.
Când se va întoarce...
-poate să își continue aici lucrul. -Ah, ce frumos.
resincronizare CODYBOSS1969